Svane... Herhenne...
Kom hen til mig.
Svane...
Kom.
Kom hen til mig, hr. Svane.
Du skræmmer den.
Hjælp!
Hent mine forældre.
Jeg har slået ham ihjel...
Nathan!
- Hvor er Claire? - Ring efter en ambulance!
Hvor er Claire? Hvor er hun?
Jeg kan hente hende.
Jeg var død. Jeg mener, jeg var virkelig død.
Virkelig.
Fortæl! Hvordan er det at være død?
Jeg gjorde mig fri.
Det var, som om jeg havde forladt min krop.
Min krop var der stadig, og jeg...
Jeg fløj.
Svævede du?
Ja, jeg hørte hunden og en kvinde, som skreg. Folk var forskrækkede.
Så hørte jeg en lyd.
Det var som en fløjten. Meget, meget højt.
Jeg så et skær.
Et lys?
Ja.
Det var levende. Som om det havde ventet på mig.
Jeg var inde i lyset. Det var en dejlig følelse.
- Ville du ikke komme tilbage? - Nej.
- Men du kom tilbage. - Ja.
- Hvorfor kom du tilbage? - Fordi...
Var der noget, som fik dig til at komme tilbage?
Ja.
Vil I høre om Jesus Kristus i dag?
Vil I høre om Jesus Kristus? Tak. Hav en god dag.
Hvad var det, som fik ham til at komme tilbage?
Vil du ikke sige det? Nathan?
Af de 45 passagerer var ni fra samme familie.
Alle fra Haiti.
De er bange for erstatningskrav. Jeg sagde, det ikke er et problem.
De har dannet en komité, og de gav mig det her.
- Hvad siger NTSB? - Hverken dem eller FAA blander sig.
Flyselskabet kommer fra Jomfruøerne. Besætningen var russisk.
Og de ved ikke, om flyet styrtede i Haiti eller Dominikanske republik.
Men flyet skulle her til USA.
FAA blander sig ikke i det. Det er for meget arbejde og besvær.
- Nathan? - Jeg kan ikke lide det her.
Hvis FAA ikke griber ind, kan sagen trække ud i årevis.
- Det betyder hundredtusind dollar. - Og vi kan glemme Haagprotokollen.
Hvornår blev vi bange for processer, som trækker ud i årevis?
De tager røven på de mennesker...
Det var det samme i Unterlingen og Kinshasa.
Dommeren regner på en toårig, som har mistet sin mor.
Hvor mange timer pr. dag skulle hun have brugt på barnet?
- Højst tre timer. - En god mor.
Op til 18-års-alderen. Tre timer om dagen gange 365 dage-
- ganget med otte dollar plus rente. Det bliver næsten 100.000 dollar.
- Og flyet var ikke engang fuldt. - Hvad kan det dække?
Det dækker ikke en weekend med elskerinden.
Okay... Men i morgen tidlig kommer de til mig.
- Hvad skal jeg sige? - Send dem ind til mig.
De skal nok komme til at forstå det. Tag det roligt.
Var der noget andet?
- Din gæst er kommet. - Hvem er det?
Joseph Kay, klinikchef på Saint Louis-hospitalet.
- Klinikchef? - Ja, noget i den retning.
Og du ved ikke, hvad han vil. Hvorfor skulle jeg tage imod ham?
- Han har fået dig anbefalet. - Af hvem? Hvem deroppe?
- Ross. - Jeg forstår.
Din datter har ringet. Hun har lagt beskeder til dig derhjemme...
Hun ville vide, om ferien bliver som sædvanligt.
- Var det ikke min kone, som ringede? - Det var din datter.
Okay, jeg ringer til hende.
Så meget glukose.
- Ja? - Det bekymrer mig.
Jeg kan undersøge Dem, hvis De vil. Jeg er læge.
Hvad kan jeg gøre for Dem? De arbejder på Saint Louis-hospitalet.
Jeg mener det. Lavt blodsukker er ikke noget at spøge med.
Man bør aldrig tage let på symptomer.
De aner ikke, hvor mange celler man forbrænder hver dag.
Nerveceller kan ikke erstattes. Der dør en del hver dag.
Den glukose, De indtager, er bare tom energi. Dårligt for nerveceller.
Tak for omtanken, men jeg har det fint.
Vil De ikke fortælle, hvad De vil mig?
Har De rystet på hænderne længe? Det er værst om morgenen, ikke?
Når De vågner? De arbejder for meget.
Undskyld mig.
Ja, skat, jeg ved det godt.
Jeg ringer til dig senere. Nej, vent lidt.
Undskyld mig et øjeblik.
Rachel, tjek den mand for mig.
Du skal selvfølgelig komme her i ferien.
Jeg kan ikke hente dig. Vi gør som sidste gang.
Vi får se. Vi høres ved. Jeg elsker dig.
Det her gør du ikke igen. Jeg har en skør kule derude.
Han er måske skør, men han er chef for en klinik på Saint Louis.
- Sagde Ross ikke andet? - Nej, ingenting.
Det siges, at svanen kun synger en gang... lige inden den dør.
Den synger, fordi den skal dø.
Det skyldes ikke smerten, men at den er glad for at dø.
Der er mange legender om svaner...
Svaner følger også de døde for at hjælpe dem med at gå over tærsklen.
- Det er en keltisk legende. - Jeg kender den godt.
- Min kone har fortalt om den. - Har Deres kone fortalt om den?
Mener De Deres ekskone?
Vi bor alle i et glashus.
Vil De fortælle mig, hvad jeg kan gøre for Dem nu?
Det er nok mig, som kan gøre noget for Dem. Det får De at se.
Visse erfaringer kan være meget forvirrende.
Hvilke erfaringer?
Jeg minder bare om behovet for at være forberedt.
- Er det en trussel? - Nej, det er et budskab.
Men jeg er ikke sikker på, om De er klar til at høre det.
Hvordan kan De vide så meget om mig? Har De undersøgt mig?
- Hvad mener De med at være beredt? - Jeg har aldrig mødt ham Ross.
Jeg tror, De ved, hvad jeg vil have, De skal gøre for mig.
Det er mig.
- Claire, hallo. - Jeg er her.
- Er Tracey der? - Vil du tale med hende?
- Hun ringede og bad mig ringe. - Det ved jeg, det sagde hun.
Tracey sover. Hun er gået i seng.
- Allerede? Har hun det ikke godt? - Hun har ventet på din opringning.
Hun tegner sære ting og vågner om natten. Nej, hun har det ikke godt.
Er der noget, jeg kan gøre?
Vi taler om det en anden gang. Jeg siger, at du har ringet.
Nathan...
Nathan!
Jeg vil gerne undskylde min opførsel i dag.
Jeg vil vise dig noget ikke langt herfra.
Jeg har noget at vise dig, men jeg ved ikke, om du kan håndtere det.
- Jeg er træt af dine mysterier. - Det tager kun fem minutter.
Efter det behøver du aldrig mere se mig. Det lover jeg.
- Lover du det? - Ja, det gør jeg.
Du ved, hvem jeg er, og du er advokat.
Hvis jeg gør noget forkert, kan du meget let ødelægge min karriere.
Tro mig, det er vigtigt. Du skal se det.
Det lover jeg. Det er vigtigt.
Kom med mig.
Højst ti minutter. Derefter er jeg væk.
Fik du mig herhen for at sige det? Hvad er det her for noget?
Du kommer med dine gåder og venter, at jeg skal...
- Kan du se ham i orange jakke? - Ja. Og hvad så?
Han hedder Dennis. For præcis ti år siden døde hans far her.
Han ventede på toget som normalt. Han havde et godt job og familie.
En aften havde han fået nok. Da eksprestoget kom, hoppede han.
Er han en af dine venner?
De sidste dage er Dennis kommet her hver aften.
- Se på ham. - Hvorfor?
Om cirka to minutter er Dennis død.
Hvad i?
Du er vanvittig. Komplet vanvittig.
Tag udgangen på den anden side af platformen.
Han har en pistol!
Gør det ikke!
Fjern pistolen!
Er det første gang?
De virker så ung.
Han skal ind til dr. Kay. - Han møder Dem i dagligstuen.
Jeg synes, at det, De gør, er fantastisk.
Skal du møde ham?
Han kommer. Vi skal bare vente.
Kom her.
Hvad er der? Er der noget galt?
Myokardielle metastaser.
Cancer i hjertemusklen. Det er ekstremt usædvanligt.
De skrev en artikel om mig. Jeg har den på værelset, hvis du vil se den.
Jeg kan åbenbart kradse af når som helst.
Hvert øjeblik.
- Jeremy. - Nathan.
- Hvad arbejder du med? - Jeg er advokat.
Ved du, hvad den første læge, jeg gik til, kaldte det?
Hypertrofisk kardiomyopati.
Er det ikke utroligt?
- Du og jeg kan lægge sag an mod ham. - Det er ikke mit område.
Jeremy, hej. Er du allerede oppe? Tillykke med fødselsdagen.
- Har du mødt en ny ven? - Han er advokat.
Han og jeg skal sørge for, at en læge bliver buret inde.
- Vi ses senere. - Farvel.
Kan du mærke stanken?
Der er en rådden lugt bag rengøringsmidlet. Kan du lugte det?
Der stinker af død her.
Hvorfor tror du, hun kan holde det ud?
Hun havde et barn, som døde. Det er derfor.
Alle, som er her, bliver båret ud med fødderne først.
Det ved hun godt.
Hun tror, at vi skal møde hendes lille skat deroppe.
Vi skal fortælle, hvordan hans mor har det.
Vi skal sørge for, at han spiser og sidder på potte oppe i himlen.
Vil du også have en meddelelse fremført?
Hvem har du deroppe?
Jeg skal snart derop, så pas på.
- En, som du holder af... - Undskyld mig.
Kom tilbage!
Jeg mente det ikke på den måde.
- Jeg ved ikke, hvordan man dør. - Det er der ingen, der ved.
Men... måske...
Et sted dybt inde i os ved vi det måske alligevel.
Det er måske ikke så slemt, som det virker.
Prøv at hvile dig nu.
Døden har lært mig, at man kan se døden i øjnene og fortsætte livet.
Jeg holder de døende med selskab, så de kan dø i fred.
Hvad har det med mig at gøre?
Min lille bevidsthed, mit velbefindende, mit liv...
Hvad så med alle de andre? Tænker du nogensinde på dem?
Har du tænkt på Dennis?
Hvis du vidste, han ville skyde sig, hvorfor gjorde du så ikke noget?
Hvem holdt ham med selskab, så han kunne dø i fred?
- Hvordan vidste du, han skulle dø? - Jeg så det.
- Stod det skrevet i hans ansigt? - Ja.
Jeg er træt. Jeg kunne ikke sove i nat på grund af dig...
Folk, som kommer hertil, har allerede gået en lang vej-
- brolagt med lidelse. De har haft tid til at forberede sig.
- Men døden kommer ofte uventet. - Det ved jeg godt.
For eksempel hvis man går over gaden et forkert tidspunkt.
Eller også giver kroppen bare pludselig op. Det sker ofte.
De når aldrig at løse alle knuder op. De når ikke at forberede sig.
Hvad sker der så?
Budbringerens opgave er også at give dem en chance for forsoning.
- "Budbringerne"? - Ja.
- Det forstår jeg ikke. - Der er folk, som i forvejen ved...
...at nogen skal dø. Man kan sige, at de har fået budskabet.
Så er det deres opgave at hjælpe dem med at dø i fred.
Og du er en af disse budbringere. Du ved, hvem der skal dø. Du ser det.
- Og du hjælper dem til at dø i fred. - Jeg ved, det er svært at tro.
- Men Dennis døde ikke i fred. - Nej.
Af og til kommer vi for sent. Ingen har magt over dødens time.
- Jeg tror ikke på dig. - Som du vil, Nathan.
Men det kan godt være sandt, selvom du ikke tror på det.
Jeg ved, når nogen her skal dø.
Så gør jeg alt for at forberede dem til det.
Jeg har hørt nok for i dag.
Hvad er det, du prøver at sige mig?
Forsøger du at sige, at jeg snart skal dø?
- Jeg har fortalt alt. Du ved alt. - Gå ad helvede til.
Se lige ind i lyset.
Du må ikke røre dig.
Lugten af spøgelser. Sådan finder man blomsten.
- Hvad sagde du? - Det er en kaktus.
Den blomstrer en gang om året, ved midnat, en eneste gang.
Klokken 12 om dagen dør blomsten, og så lugter den af spøgelse.
- Men mor siger, de lugter godt. - "Nattens dronning", ja.
Min mor fortalte mig også om den.
- Må jeg tale med din mor? - Hun kan ringe til dig.
Tracey... Hallo.
Jeg har fået alt undersøgt: hjerne, hjerte, lunger, blod.
Jeg har indsendt alle mulige prøver, men de har ikke fundet noget.
Her er resultaterne. Lidt lavt blodsukker. Intet andet.
- Det glæder mig at høre. - Nu skal du forsvinde ud af mit liv.
Hvis du viser dig igen, ringer jeg til politiet.
Må jeg vise dig noget? Det er et foto.
- Anna Rachevsky. - Køn pige. Gå nu.
Russisk familie. Billedet blev taget den dag, hun kom.
- Det er jeg ligeglad med. - Meget fattige. Hun ville studere.
Det nærmeste, hun kom, var et job på en universitetscafé.
Hendes chef behandlede hende som et dyr. Studenterne så det ikke.
Kun en. Han var også udlænding. En franskmand.
Hun var glad for den venlighed, han viste hende. Så blev hun fyret.
De mistede kontakten, og der sluttede historien.
- Anna Rachevsky? - Kan du nu huske hende?
Hun arbejder på en bar i Queens. Den sene vagt. Dårligt betalt.
Hun har et barn. En søn.
Du burde besøge hende. Det ville hun sætte pris på.
- Det gør jeg måske. - Godt.
- Har du forstået det? - Nej.
Hvad var det denne gang? Hvad så du?
Et blinkende lys?
Det er et hvidt lys, som omkranser personen, men det er ikke vigtigst.
- Hvad er det vigtigste så? - At man pludselig bare ved det.
Man ved, hun skal dø.
Nathan?
Hvad laver du her?
Jeg er her bare.
Du er lige så flot som før.
- Nå? - Hvad så?
Jeg kom bare forbi. Har du det godt?
- Kom du her forbi? - Jeg var i Queens og skulle hjem.
Og så fik jeg lyst til en kop kaffe.
- Du bruger meget sukker. - Du ser godt ud.
- Hvad? - Du ser godt ud.
- Du ser ud til at være sund og rask. - Absolut.
Det virker så mærkeligt at se dig igen. Undskyld...
- Er du gift? - Skilt.
Han havde ikke tid. Han stak af i stedet for at gifte sig med mig.
Men han havde tid til at gøre mig gravid. Men det var også positivt.
En lille dreng.
- Hvad er det her? - Mine telefonnumre.
Det går til min sekretær. Og det er til mobilen.
Du må endelig ringe, uanset hvad det drejer sig om.
Hvis der skulle ske noget, så ring til mig.
Hvis der sker noget, ringer jeg til dig. Okay.
Hvad skulle der kunne ske?
- Hvor gammel er din datter? - Syv år.
- Taler du fransk med hende? - Ikke meget.
Det burde du gøre. Se på mig, jeg kan dårligt russisk længere.
Men da min far kom tilbage, talte han hele tiden.
Sagde jeg, at min far kom tilbage?
Vi hørte ikke fra ham i mange år.
Han forsvandt sporløst.
For to uger siden fik vi et brev.
Der lå et billede af ham og hans telefonnummer og adresse.
Han kørte taxi i Toronto. Præcis samme dag fik han et brev-
- med et foto af mig, mit telefon- nummer og en billet til New York.
Så for to uger siden begyndte jeg at tro på mirakler.
- Og brevene... - Vi ved ikke, hvem der sendte dem.
Dr. Kay på Saint Louis-hospitalet. Siger det navn dig noget?
Ocean City og New Jersey kan gå ad helvede til!
Det her er langt. "Kære Jeremy, jeg fylder også 17 år i dag."
- Hans mor... - Hvem har spurgt dig?
"Vi kender ikke hinanden. Men jeg hørte historien om dig i radioen."
"Jeg ønsker dig en god fødselsdag. Skriv, hvis du vil. Knus, Jennifer."
Jeg kan også godt lide dig. Næste gang kan du sende et foto af din røv.
Jesusbarnet. Hvor sødt.
"Kære Jeremy, bla, bla, bla... Håber, du snart kan forlade hospitalet."
Jeremy, se på mig.
Jeg dør her! Det er derfor, jeg er her. Forstår du ikke det?
Jeremy, hvad er det, der sker?
Min tåbelige mor sagde i radioen, at det var hendes søns fødselsdag-
- og at han var døende af en alvorlig sygdom.
Og nu skriver en masse svin, som jeg ikke engang kender...
For helvede!
Hvorfor skulle det ske for mig?
Jeg er sgu kun 17 år. Jeg forstår det ikke...
- Det må du ikke sige, Jeremy. - Skal jeg bare sidde her og tie?
Ved De, hvad min mor sagde, da jeg sagde, jeg skulle dø?
Hun så bare på mig og sagde: "Det forbyder jeg dig at sige."
Jeg ved jo, at jeg skal dø!
Hvordan er det at vide, at du skal dø?
Jeg tænker på alt det sjove, som jeg går glip af.
- Bliver du så vred? - Ja.
Og desuden...
Jeg vil have, at folk ser mig...
...som jeg er normalt.
Jeg vil have, at de lytter til mig.
Jeg vil bare have, nogen skal lytte.
Jeg gik med til at møde Dem, fordi...
Fordi...
De har gode chancer.
Jeg forstår desværre ikke kreol.
Hun mistede to sønner i ulykken. Hun ved, at De kan hjælpe os.
Hun siger, at hun beder for Dem.
Hun siger også, at De har et stort hjerte.
- Hun tager fejl. - Siger De nej, så kommer det ud.
- Så siger alle andre også nej. - De må hjælpe os.
Det ved, det er sandt. De ved det.
Det er ikke sandt.
Men De har en god sag.
Hun kom tilbage til mig igen.
Hun sagde endnu en gang, hvilken dejlig mand du var.
Deroppe ser hun alt det, du gør for mig.
Den velsignede jomfru var her også.
- Så den velsignede Jomfru var her? - Hun så på os gennem vinduet.
Kan du se der på skænken?
Det er hendes hånd.
Hun lagde den der for at vise, at hun tænker på os.
Det er din kones hånd.
- Du kan kysse den. - Nej.
Vil du ikke nok?
Det er aldrig en mors opgave at begrave sin datter.
Nej, det er det ikke.
Men man må lade de døde være hos de døde. Det skal man.
Anna siger, hun aldrig har hørt om dig.
Men fotoet og flybilletten... Jeg ved, det var dig.
- Hvorfor leger du med dem? - Jeg gjorde det, jeg blev nødt til.
Faderen og datteren fandt hinanden igen.
Anna er døende. Forhåbentlig kan hun dø i fred nu.
- Det er ingen leg. - Hvis hun skal dø, så gør noget!
Jeg kan ikke gøre mere.
Det sagde jeg jo. Ingen har magt over dødens time.
- Anna, jeg tror, det er til dig. - Hvem er det?
- Nathan... Hvad laver du her? - Forstyrrer jeg?
Nej, selvfølgelig ikke.
Min kusine har født i dag. Det er det, vi fejrer.
Micha er faderen. Han gik ud med min bror Ivan.
Det er Marina og Stephanie. Du har mødt Judy, min svigerinde.
Kom, så skal jeg præsentere dig for min mor.
- Det er Nathan. En god ven. - Glæder mig at møde Dem.
Det er i orden.
Jeg tager mig af det.
Det er måske naboerne, som har slukket for elektriciteten.
Se, hvem der er her! Det er min glæde og stolthed.
- Far, det er Nathan. - Det glæder mig at møde dig.
Vi mødtes, da jeg arbejdede på universitetet.
Undskyld. Lyset fungerer ikke.
- Anna, rør det ikke. - Jeg har set Ivan gøre det.
- Hold op, det er farligt. - Vi kan ikke sidde i mørke.
- Du aner ikke, hvor mange... - Hold den her for mig.
Der kan du se. Nu fungerer det.
Anna, jeg må sige dig noget...
Nej, lad være med det.
Godt, du har ret. Vi ordner det senere.
- Nu tager vi noget at drikke. - Jeg har været til helbredskontrol.
Jeg tænkte, det ville være godt, hvis du også gjorde det.
- Mig? Hvorfor det? - Du kan få adressen til den bedste...
Vil du gifte dig med mig, men først tjekke, at jeg er helt rask?
Det var min spøg. Har du smagt georgisk vodka?
- Vil du tænke over det? - Ægteskab? I Paris i så fald.
Jeg har det fint. Jeg forstår ikke din bekymring.
Skål.
Ivan?
Et øjeblik.
Far, lad være med at røre det.
Det er min ret. Også min fars.
Han har arbejdet hele sit liv, og nu har han brug for mig.
- Sig ikke, at I ikke kan gøre noget. - Hvis De lytter, skal jeg forklare.
Jeg vil være ved hans side. Så længe han har brug for mig.
- Må jeg tale med Deres chef? - Jeg er ansvarlig her.
Han er canadisk statsborger og ikke amerikaner.
- Han har forsikring i Canada. - I så fald dækker den det her.
Men for os gør det ingen forskel.
Så det gør ingen forskel for Dem?
Så sig det til ham. Han er voksen, De er voksen...
Sig til ham, at han forlod Rusland for det her.
- Mrs. Rachevsky! - Hvad er der?
Det gør mig ondt...
"Ingen har magt over dødens time." Det rene vrøvl!
Jeg forhindrede, at Anna rørte det elendige elskab.
Hun døde ikke. Det var hendes far, som døde, røvhul.
Hvad har du gang i?
Du førte far og datter sammen. Og hendes søn var der og så det.
Var det det, du ønskede? Du tror, at du er Gud, men du er pervers!
Du ser dine patienter dø.
Det er vel det, der får dig op at køre.
- Kan du fortælle, hvad der skete? - Det var hendes far, der døde.
Anna har det fint og skal ikke dø. Heller ikke jeg.
Der er intet lys eller noget andet at se!
Sover han stadig?
Det lyder sådan.
Nathan!
Hvad er der?
Tak for opkaldet til alarm- centralen. Alle linjer er optaget.
- Han sagde, alt var i orden. - Hvem?
Børnelægen i sidste uge. Vi var der for ti dage siden...
Ni.
Ni dage siden. Han undersøgte Paul og sagde, at alt var i orden.
- Han sagde, Paul var sund og rask. - Det var sikkert rigtigt.
Men nu er min søn død.
Ja.
Min søn er død, og De siger, at lægen sikkert havde ret.
Ja. Det er meget muligt, at Paul har lidt vuggedøden.
Det er den mest mystiske dødsårsag.
Den mest mystiske, mest vilkårlige og mest grusomme.
- Deres vrede er normal. - Glem min vrede.
Nogen gjorde ikke deres job, og et uskyldigt barn døde.
Der er intet mysterium. Der er ingen uforklarlige dødsfald.
Det er kun en måde at skjule inkompetence på. Jeg ser det dagligt.
Hvis De vil, findes der et indgreb...
Så kan vi udelukke de sædvanlige hypoteser...
- Absolut ikke. - De kan overveje...
Nej, ingen obduktion. Det kan der ikke være tale om.
Jeg forbyder jer at røre min søn.
Hvorfor nogle rammes og andre ikke...
Kære Jennifer.
Jeg vil tale med dig om mine ensomme nætter.
Om nætternes korsveje fyldt med ånder.
Og om alle hjerterne, jeg hører dybt inde i disse rum.
Dybt inde i alle kroppene.
Alle hjerterne som vil blive ved at slå og ikke giver op.
De siger, at livet er værd at leve, og de vil have mere af det.
Mit hjerte har heller ikke givet op.
Jeg ved, du har det svært nu. Hospitalsopholdet er dyrt.
- Og med dit aftenjob... - Nej, Nathan. Det er pænt af dig...
Det er ikke meget, men du skulle ikke bekymre dig om penge.
Nej.
Her tror alle på Gud.
Men jeg tror på mit bankende hjerte.
Pulsen i mine årer... Jeg tror på den kraft i mig.
Hvis du kommer her, skal jeg fortælle om mit liv her.
Om alle de gange, rædslen løfter mig så højt, at jeg bliver svimmel.
Og håbløsheden. Man går igennem det.
Man tror, man er væk, og man ryster.
Men af og til opdager man en uanet styrke i sig selv.
Du får den styrke at se, hvis du kommer og besøger mig.
Jeg ved, at jeg skal dø, og jeg ved at jeg er her for at lære noget.
Når jeg har lært mig det, jeg skal, går jeg bort. Det ved jeg.
Og i mit hoved kan jeg ikke forestille mig, at livet slutter.
Hej, Nathan. Det er Anna. Forstyrrer jeg?
Overhovedet ikke. Hvordan går det?
Jeg har tænkt på dit tilbud, og jeg tror, jeg tager imod det.
Godt. Jeg ringer straks til banken.
- Jeg hørte ikke, hvad du sagde? - Det var uvejr i nat.
- Hvordan var det? - Jeg så lyn.
Jeg kan ikke tale så længe.
- Jeg vil ikke flyve alene. - Hvorfor det?
- Jeg vil have, du henter mig. - Vi har jo altid gjort det sådan.
- Jeg er bange. - Hvad er du bange for?
- Der er ingen grund til... - Jeg er bange for at flyve alene.
Jeg er bange for lyn. Far...
- Du skal hente mig. - Sir, vil De komme med mig?
- Fjern dig fra mig! - Jeg må lægge på, skat.
De skal komme med.
Hvad vil du så gøre nu?
Læg jer ned!
Anna, kan du høre mig?
- Er der sket noget? - Hent en eller anden!
- Det er Anna... - Det ved jeg.
Hvor er du? Jeg henter dig. Fortæl, hvor du er.
- Hvor lang tid har jeg? - Den tid, du har, er din egen.
- Sig hvor længe. - Det ved jeg ikke.
Du vidste, hvornår de andre skulle dø. Sig det nu.
Det eneste, jeg kan gøre, er at hjælpe dig. Sig, hvor du er.
Må jeg komme ind?
Jeg tog ud for at besøge dem. Familien Rachevsky.
Jeg ville fortælle, at hun døde på grund af mig.
Hvis jeg ikke havde taget hende med til banken, havde hun levet nu.
Hendes søn ville stadig have en mor.
Men modet svigtede mig.
Kan du huske, da du ringede til mig fra hospitalet?
Du sagde, at du havde reddet hende, og du tog fejl.
Nu siger du, at du slog hende ihjel. Og du tager fejl igen.
Anna ville være død uafhængigt af dig.
Hjemme hos sin far, eller også var hun faldet ned ad en trappe.
- Ingen kan vide det. - Jeg vil ikke dø.
- Ingen har magt over dødens time.
I skal komme og besøge mig hurtigst muligt, begge to.
Hvad sker der?
I skal komme, begge to!
Nathan, hvad er der?
Du kan fortælle mig det nu.
Jeg er ked af det. Jeg ringer til dig senere.
- Kan du klare dig? Er du sikker? - Ja, jeg er sikker.
Undskyld.
Paul var død...
...og jeg råbte ad hende...
...som om det var hendes skyld.
Har du ikke talt med hende om det siden da?
Det var rigtigt af hende at forlade mig. De er lykkelige nu.
Hun har altid haft en meget stærk vilje.
Ja, altid. Og jeg elsker det.
Jeg husker en lille pige. Da jeg var reservelæge.
Hun kom på hospitalet for at besøge sin bedste ven.
Hun havde været nær ved at drukne i en sø.
Hendes ven skulle hente hjælp og kom ud for en ulykke.
De havde lige mødt hinanden på en ferie. De talte ikke samme sprog.
De var alligevel uadskillelige.
Båndene mellem dem var så stærke.
Hun kom der hver dag. Hver dag.
Hun holdt din hånd. Hun havde bestemt at hun ikke ville forlade dig-
- og det gjorde hun heller ikke.
Hvorfor fortæller du først det nu?
Jeg har været her. Jeg har ikke skjult noget for dig.
Jeg har været foran dig hele tiden. Du skulle bare åbne øjnene.
Det var dig, som stillede spørgsmål til mig, da jeg vågnede fra komaen.
Du var den eneste, som troede mig.
Kay, hvor er du?
Nathan, det er Rachel. Alle her leder efter dig.
Jeg har lagt seks beskeder på din mobil. Vil du ringe til mig?
- Hvad er der galt med mig? - Nu ingen panik.
Der er en klinik på hjørnet af 44th og Lexington.
De kan give dig en sprøjte glukagon.
Tag det roligt, Nathan. Jeg er her.
Du spørger, hvad der sker efter døden.
Men det vigtige er ikke at vide, om der er et liv efter døden.
Det vigtige er at leve, inden man dør. I dag, nu.
Leve fuldt og helt. Livets under er her og nu.
Vi ved det altid for sent.
Jeg må af sted og hente min datter. Jeg er bekymret for hende.
Du skal komme med mig. Du skal komme med os.
Du har ikke set det hvide lys omkring dig selv, vel?
Så kan der ikke ske noget, hvis du flyver med os.
Var det en han eller hun?
Hvordan ser lyset ud?
Det er som en hvid aura, som lyser fra personen.
- Ser du det hele tiden? - Nej, kun en gang.
Men det er ligegyldigt.
- Hvem er han? - Han er læge.
- Arbejder I sammen? - Ikke rigtigt. Det er kompliceret.
Er han en af dine venner?
- Hvorfor er han her? - Han rejser bare sammen med mig.
- Jeg ville ikke rejse alene. - Ligesom Tracey.
- Bliver det i nat? - Måske.
Det håber jeg. Man ved det aldrig i forvejen.
Du kender den virkelig grund til, at jeg kom her.
Du kom, fordi du har lovet hende det.
Du kom, fordi du elsker din datter.
Ikke sandt? Men der er noget mere.
Selvfølgelig.
Jeg har et liv her. Jeg prøver at opbygge noget stabilt med Tracey.
Hør på mig!
Jeg tror, jeg ved, hvad du prøver at sige til mig.
Jeg synes, vi skal prøve at undgå den slags...
- Ubehageligheder? - Du ved præcis, hvad jeg mener.
I skal tage med til New York. Jeg vil have, I kommer hjem.
Jeg tænkte nok, det var sådan noget.
Rejs tilbage alene. Jeg vil blive her.
- Med Tracey? - Ja, netop.
- Du har stadig brug for mig. - Nej. Jeg ved det ikke.
Men jeg bliver her.
Er der noget, jeg bør vide? Noget, du ikke har sagt?
Jeg kommer for sent til flyet.
Ved du, hvordan man bruger den?
Tryk her. Sådan, ja. Godt.
Far...
Dem, vi så før... Dem i biluheldet.
- Dem, som døde... - Ja...
- Får de også kors? - Det ved jeg ikke. Måske.
- Men de er vel ikke begravet der? - Nej.
- Paul er vel begravet under et kors? - Ja, skat.
Hvis der sker mig noget... Hvis jeg bliver syg... Hvad gør du så?
- Jeg ringer til mor. - Godt.
Hvis du skal tilkalde hjælp... Hvad gør du så?
- Jeg skriger. - Jeg mener det. Hvad gør du så?
Jeg græder. Jeg ved det, tag det roligt.
Jeg trykker på den knap. Det har du allerede vist mig.
Skat...
Kan du huske den dag, da Paul døde? Kan du huske det?
Da han døde...
...fandt jeg en snegl. Det kan jeg godt huske.
Kan du huske, at du stillede en masse spørgsmål?
- Om hvad? - Du spurgte, hvor han var.
Vi sagde, at Paul var i himlen hos englene.
Og du spurgte, om du kunne besøge ham.
Jeg ved ikke, om vi altid svarede rigtigt.
- Passer det ikke? - Hvad?
- At Paul er i himlen? - Det er han måske.
- Men ingen kan vide det helt sikkert. - Jeg ved det.
Når vi dør, bliver vi begravet...
...og snegle spiser os selvfølgelig.
Så forsvinder vi, og så findes vi ikke mere.
Det kan ingen være sikre på. Men jeg tror på en ting.
Jeg tror, at selvom vi dør, holder vi ikke op med at findes.
Man findes måske et andet sted. Ved du, hvorfor jeg tror det?
Har du nogensinde set et skib forsvinde i horisonten?
Når et skib forsvinder i det fjerne, så er det væk.
- Betyder det at det ikke findes mere? - Nej.
Jeg tror, at døden er sådan.
Som et skib, der forsvinder i horisonten.
At man ikke kan se det betyder ikke, at det ikke findes.
- Kan vi tale sammen? - Hvorfor er du kommet tilbage?
Tracey og jeg var for bange for at flyve.
Jeg har ikke travlt med at komme hjem.
- Hvad vil du lave her? - Det ved jeg ikke, se Tracey.
Gå ture. Du kender måske nogle steder at gå til.
Steder at gå til?
- Hvad er der i vejen med dig? - Ikke noget.
Du ringer midt om natten som om... Jeg ved ikke...
Så dukker du op med en underlig fyr...
Og nu taler du om at gå ture. Hvad er der i vejen?
- Har du problemer på arbejdet? - Nej.
- Hvad er det så? Er du syg? - Nej, ikke så vidt jeg ved.
- Ikke så vidt du ved? - Nej. Bare lidt lavt blodsukker.
Hvornår sker det?
Om to timer. Måske før.
Vi spiste is i går aftes og talte om Paul.
Vi så kors ved vejkanten.
Og bagefter ville hun...
- Har hun talt med dig om det? - Ikke så meget på det seneste.
Sidst jeg ringede, sov hun, og du sagde...
Hun sov ikke.
- Sov hun ikke? - Nej.
- Kan du ikke tage en pause? - Om en time dør blomsten.
Den blomstrer en gang om året, og jeg har stadig...
Undskyld.
Da vi tog hjem til New York... Husker du det første, du gjorde?
Det allerførste.
Du ringede til kontoret.
Du ville vide, om nogen havde ringet.
Vi havde lige begravet Paul, og du forsvandt ind i dit arbejde.
Du lukkede dig inde i din vrede. Men Tracey og jeg var der stadig.
Vi levede. Du følte dig skyldig.
Jeg ved, at du følte skyld, fordi han græd, og du ikke gik derind.
Paul græd, og han faldt i søvn igen. Og selvom...
Han kaldte på mig, og jeg gik ikke ind til ham.
Paul kaldte ikke på nogen.
Paul er død, og både Tracey og jeg har accepteret det.
Hun har accepteret det på sin egen måde.
- Du må også acceptere det. - Jeg er klar.
Jeg ved ikke...
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige til dig.
Jeg er klar.
Jeg kom tilbage for at sige det.
- Og hvis der skulle ske mig noget... - Hvorfor siger du det?
Jeg ville have, du skulle vide, at jeg har ændret mig.
Jeg ved, at der findes en flod ikke så langt herfra.
Jeg kan vise dig, hvordan man kommer derhen.
En smuk flod.
Godt.
- Er der ikke så langt? - Nej.
Undskyld.
Hej, det er Rachel fra Nathans arbejde.
Undskyld jeg forstyrrer, men vi har ikke hørt fra ham i flere dage.
Hans mobil svarer heller ikke. De har måske hørt fra ham?
Vil De være venlig at ringe, hvis De ved noget?
De leder efter dig overalt.
Ja, det ved jeg godt.
Nogen sagde engang til mig, at livets under findes her og nu.
Jeg skal snart dø.
Alligevel er jeg ikke længere opslugt af rædsel.
Livet er fuldt af rigdomme.
Bevægelser, latteren, glæden vi delte.
Jeg husker det hele.
Jeg husker dit åndedrag, når du sov i bilen.
Mors ansigtsudtryk når hun så os. Vi lavede så meget sammen.
Jeg har lært så meget.
Jeg har mødt mange dejlige mennesker.
Hej, jeg hedder Jennifer.
Tag vare på din lykke.
Nyd hvert øjeblik.
Og frem for alt: bliv ikke ked af det, når du tænker på mig.
Du skal ikke sørge.
Hvis du en dag vil tale med mig... Hvis du virkelig vil...
Vælg et sted, hvor vi plejede at være sammen.
Så kan du tale med mig.
For jeg vil være der.
Og vær ikke bange for at fortælle dine kære, at du elsker dem.
Jeg elsker jeg begge meget højt.
- Har du sovet godt? - Ja.
- Skal jeg lave en ny kande? - Nej, det behøver du ikke.
Jeg må se dig hurtigst muligt. Forstår du det?
- Tag det næste fly. - Jeg er her hos dig.
- Hvad mener du? - På Crossroads Motel. Jeg er her.
Jeg venter på dig her.
Du har løjet hele tiden!
Du sagde, det var mig.
Du sagde, jeg skulle dø. Og hvad så jeg?
Det var jo mig, som skulle dø. Det sagde du!
Nej.
Nathan!
Tracey, har du set far?
- Jeg er en budbringer, ikke? - Ja.
Og min kone skal dø.
- Ja. - Hvorfor sagde du ikke det straks?
I stedet for at være så mystisk. Alt dit vrøvl!
Du ville aldrig have troet mig. Jeg prøvede at forberede dig.
- Forberede mig til hvad? - Du er budbringer. Livets lærer.
For at blive en livets lærer skal man huske sin egen dødelighed.
Hvorfor skulle hun dø?
Alle budbringere mister den person, som står dem nærmest.
Det er prisen. Nådens pris. Jeg har betalt den.
Men du vil vide, at du var der lige til det sidste.
- Det er prisen som budbringer. - Men ingen har givet mig et valg!
Du valgte at komme tilbage, efter at du var død på vejen.
Du kom tilbage, og nu ved du hvorfor. Hvorfor kom du tilbage?
- Et ansigt. - Hvis ansigt?
Claires ansigt.
Hun var bange.
Hun havde brug for mig.
Hvor har du været?
Jeg for vild.
Vi ventede på dig.
Jeg for vild.
Vi troede, du havde forladt os.
- Vi var bekymrede. - Det ved jeg godt.
Men du skal ikke være bange.
Jeg er her nu.
Jeg forlader dig aldrig mere.
Jeg er her.
Oversættelse: Annelise Bentzen PrimeText International AB
Tekstadmin: www.primetext.tv PrimeText International AB